A NETFLIX SAJÁT GYÁRTÁSÚ SOROZATA
10 HÓNAPPAL KORÁBBAN
A buli napjának estéjén egy percre sem hagyta el a kastély kertjét?
Nem.
Mikor ment haza, és milyen útvonalon? Emlékszik?
Annával és Laviniával, arra, amerről bejöttünk,
a parkolóba vezető nagy úton át.
Akkor soha nem járt a hátsó kertben, itt, ahol a medencék találhatóak?
- Nem. - Hányszor kell elmondania?
Holnap odaküldöm a helyszínelőket.
Egész nap ott fognak dolgozni, és másnap is, harmadnap is.
Úgyhogy ha módosítani akar a vallomásán, azt most tegye meg!
Ügyésznő, szerintem az ügyfelem egyértelmű leírást adott.
Erősítse meg ő!
Már elmondtam, mit csináltam aznap este.
Mi mást mondjak még?
- Egy valamit elfelejtett. - Tényleg?
Éjfél után két perccel telefonált
az édesapjának, és 58 másodpercig beszéltek.
Miről beszéltek?
Igen, kényelmetlenül éreztem magam Angelica miatt.
Az apám az egyetlen, aki mindig ott volt nekem.
Csak tőle tud segítséget kérni.
Csak neki mondhatja el, ha hibázott.
- Ügyésznő, kérem! - Milyen az édesapja?
Őrangyal, aki megvédi a tettei következményeitől, nem?
Ügyésznő, tartsunk szünetet!
Köszönöm.
Sokat tud a keménykezű apákról, nem?
Milyen volt rendőri védelemmel felnőni?
A nagynevű Bíró árnyékában…
Ő kényszerítette rá, hogy ügyész legyen?
- Linda… - Talán az anyja halála után.
Tudja, ez közös bennünk.
- Linda, ezt most ne. - De igen.
Az apja megbecsülését akarja,
neki próbál megfelelni, azért akarja megoldani ezt az ügyet?
Csak próbálok rájönni, miért vagyok itt.
Nyomja el!
Itt van.
Itt lakik Nicola Tomei.
Az édesanyjával él, és annak a cateringcégnek dolgozik,
amely a március harmadikai bulit kiszolgálta.
Basszus, a szomszédjuk.
A rendőrségtől és az ügyészségtől senki nem hallgatta ki, szóba se került.
Mintha nem is létezne.
Mostanáig.
- Nagy szám lenne, ha ő lenne a bűnös! - Húzzuk meg magunkat!
Egyelőre csak azt tudjuk, hogy Angelicával vitatkozott.
Amúgy is csak Silvia Orrico szerint,
aki a hazugok VB-jén harmadik vagy negyedik lenne, ha egyedül indulna.
Ez mit jelent?
Hogy rosszul hazudik.
Figyelj, mit tudunk róla?
Adj egy kis időt!
Időnk az pont nincs.
Mit tegyek?
Van egy ötletem.
A zöld-foki-szigeteki reptér. Ott van Massimo Lorenzi.
Éjszakai járattal repül Rióba.
- Brazíliába? - Aha.
Megvan.
Olyan közel voltunk.
De tudjuk, hol van.
Megismételné, kérem?
Most nem érek rá.
Az ügyész vagyok. A főügyésszel is beszélhet, itt ül.
- A gyanúsítottjuk… - Nem gyanúsított, tanú!
- Adjon egy kis időt, visszahívom. - Mikor?
- Figyeljen… - Nem tudja most megmondani?
Figyeljen, meg kell beszélnem a csapatommal, komoly kérdésről van szó.
Rendben, köszönöm.
- Nos? - Még ma válaszolnak.
Jobb lett volna meghallgatás előtt.
Jó szórakozást!
Ha megerősítik a kiadatást,
azonnal tudni akarom.
- Nyugi, intézem! - Tudsz angolul?
- Nem! - Akkor?
Francesca, intézd te! Andreoli, te gyere velem!
FEBRUÁR 2. HATODIK MEGHALLGATÁS
Monaco úr, azért idéztem be tanúnak,
hogy egy konkrét témáról kérdezzem:
arról, hogy a lánya tavaly március 4-én éjfél után két perccel felhívta.
A Palazzo Tében tartott buli napján.
- Emlékszik rá? - Hogyne.
Arra is emlékszik, miről beszéltek?
Csak jó éjszakát akart kívánni nekem.
Mondtam neki, hogy szomorú a hangja.
Beismerte, de nem mondta meg, miért.
Akkoriban még nem tudtam Claudio viszonyairól.
Linda mesélt önnek Angelica Petroniról?
Most mondtam, hogy nem.
Nem mondta azt: „Apa, megöltem”?
Na, de bíró úr!
- Tényleg válaszolnom kell? - Igen.
- Nem. - Nem, csak annyit mondott:
„Jó éjt, apa!"
Bíró úr, provokálja a tanút.
Maga sem szokott finomkodni a tanúkkal.
- Igen, de… - Azért térjünk a lényegre!
Mire céloz, ügyésznő?
Arra, hogy Monaco úr
rögtön az elkövetés után hallhatott a bűntényről.
- Hallhatott? Mit? - És aszerint járhatott el.
- Miről beszél? - Monaco úr, ismeri ezt a férfit?
- Tudja, hogy ismerem. - Elmondaná, ki ő?
Massimo Lorenzi, a holdingom korábbi biztonsági főnöke.
Ön pedig, hogy megvédje a kiterjedt birodalmát,
melynek – hogy csak a lényegesebb tevékenységeit említsem – részét képezi
a város petrolkémiai ágazatának jelentős része,
egy európai szinten működő építőipari vállalat,
és egy pénzügyi cég,
felvett egy bűnözőt,
akinek priusza van zsarolás és testi sértés miatt.
Mikor Massimo Lorenzit felvettem, már letöltötte a büntetését.
A híváslistából kiderül, hogy éjfél után három perccel felhívta.
Rögtön azután, hogy a lányával beszélt.
- Mit mondott neki? - Üzleti ügyben hívtam.
Éjfélkor?
Nem alszom sokat, így ezt várom el a beosztottjaimtól is.
Véletlen egybeesés,
hogy másnap hiány jelentkezett a Lorenzire bízott kiadási alapnál.
Igen, jelentős hiány.
Több mint 300 000 euró.
És nem hívnám véletlennek, mert azért hívtam éjfélkor,
hogy közöljem vele, nem tetszik a munkahelyi hozzáállása,
és leteremtettem.
Aztán Lorenzi
eltűnt.
Talán azért, mert aznap este odaküldte a Palazzo Tébe,
hogy ellenőrizze, hogy a lánya, Linda Monaco,
nem hagyott a gyilkosságra utaló nyomot.
Ez abszurd.
Talán abszurdabb, hogy az ön elmondása szerint
a pénzhiánynak
és Lorenzi hirtelen felszívódásának nincs köze a híváshoz.
Ön helyre tudja hozni a dolgokat, nem? Mint Olivia Franciosónál.
Nem tettem semmi rosszat Francioso asszonnyal.
- Nem? - Nem.
A legjobb ellátást biztosítottam számára,
és életjáradékot ígértem neki a sérüléséért, pedig...
hazug módon megvádolta Lindát.
Tudja, az én helyzetemben
a család nem tűrheti el a rágalmazást és a jogi eljárásokat,
még ha alaptalanok is.
Megvesztegette Olivia Franciosót.
Maga lefizeti az embereket!
- Megint provokál! - Ahogy Massimo Lorenzit is lefizette.
Lehetőséget adtam neki, hogy bocsánatot nyerjen.
Elárulta a bizalmamat.
Bocsásson meg egy pillanatra, bíró úr!
Brazíliából jelezték…
Elintézte?
Mehetünk tovább?
Igen.
A bizalmáról beszéltünk, amelyet Lorenzi elárult.
Megdorgálná, ha újra találkoznának?
Természetesen.
Akkor örülni fog, ha megtudja, hogy Lorenzi hamarosan hazatér.
Én is kerestem, tudja?
Időbe telt, de végre megtaláltam.
Tudni akarja, hol van?
Mondja!
Rio de Janeiróban.
Megkerestük a helyi hatóságokat,
és ma lehetőséget kaptunk rá, hogy hazahozzuk Brazíliából.
Ott egyébként sok ingatlanja van, nem igaz, Monaco úr?
Igen, sok ingatlanom van ott,
valamint Közép- és Dél-Amerikában is.
Mostanában ezeken a helyeken éri meg befektetni.
De Brazília más szempontból is előnyös.
Nehézkes a kiadatás.
Tényleg?
Azt mondja, nem tudta?
Nem. Soha nem volt okom rá, hogy utánanézzek.
- Ideges. - Igen.
Bárki az lenne, akit igazságtalanul megvádolnak.
Az az igazságtalan, hogy Brazília nemet mondott.
Az igazság nem ér el mindenhova, és sokszor maga a jog korlátozza.
Így a brazil kiadatási szabályok értelmében
nem lesz lehetőségünk sem idehozni Massimo Lorenzit,
sem kihallgatni őt. Fellélegezhet, Monaco úr!
Hogy merészeli? Nem azért jöttem, hogy sértegessen!
Monaco úr, a kérdéseimmel igyekeztem rávilágítani a tényekre, de…
Nem szabadott volna így bedühödnie. Nem segít.
Tudom. Ártottam Lindának.
Egy szava sem volt igaz.
A jogászoknak pártatlanoknak kellene lenniük.
Továbbra is ilyen naiv?
Én tisztességes vagyok.
De ha jogtalanul ütnek meg, én…
Mondja meg a nyomozójának, hogy tegye, amit tennie kell.
Mindenkinek van rejtegetnivalója.
Viszlát!
Jó reggelt!
Csináljak reggelit?
Nem, majd én.
Köszönöm.
Verhetetlen.
Előrecsomagolt croissant.
„Előrecsomagolt” croissant? Így beszélsz?
Meglátszanak a firenzei tanulmányaid. Mint az Accademia della Crusca!
Akkor bocs. Miért? Te minek hívod? Csomagoltnak?
Semminek. Megeszem!
De hiányoztak.
- Ilyen rosszul ettél ott? - Igen!
Ez a baj azzal, ha nem tudsz főzni.
Szerintem ezért siklott ki a kapcsolatunk. Mert egyikünk sem tud főzni.
Meg sem érdemeljük ezt a konyhát.
És ő? Tud főzni?
Végre kibukott!
Két hétbe tellett, de végre féltékeny vagy. Nem!
Ugyan…
Kezdtem aggódni.
Hé!
Itt vagyok, nem?
Na!
Micsoda bolond vagy!
Apáddal nem ment olyan jól.
Az igazat mondta.
- Az igazat? - Aha.
Ezerszer elmondtam, hogy hagyjuk az igazságot!
Maradjunk annál, ami bizonyítható.
E bizonyíték alapján olyan helyen voltál, ahol nem szabadott volna. Kint a parkban…
ahol azt mondtad, nem jártál.
Így van.
Biztos odarakta valaki.
Nagyszerű!
„Bocsánat, bíróság!
A vádlottnak higgyenek, ne a vádnak, mert ők ültették fel.”
Ez még hogy nem jutott eszembe? Tökéletes védői stratégia!
A te dolgod kitalálni a stratégiát.
És a fénykép?
Nem én vagyok az. Nem voltam ott.
Mi bajod van ma?
Mintha hirtelen meggyőződésed lenne, hogy én vagyok a gyilkos.
Nézd, ennek a gondolatnak nem kellene érdekelnie.
És eddig soha nem is érdekelt.
Akkor mi változott?
Hogy rólad van szó.
Apád arra kért, mocskoljam be a kezem.
Mindig feszegettem a határokat, de a szabályokat betartottam.
Ha ilyen kockázatot kell vállalnom,
más a helyzet.
Rám is tartozik, hogy ártatlan vagy-e. Befolyással van rám.
Így nem tudok dolgozni.
Ha, ahogy mondtad, tényleg fontos neked, megtennéd.
Kezdtem bízni benned.
Feltámadt bennem a remény.
De mit reméljek, ha még te sem hiszel nekem?
Hova mész?
Őr?
Végeztem. Köszönöm.
Hé!
Jól vagy?
Tudod, milyen, mikor az agyad…
- Lefagy? - Igen, lefagy.
Guerra a következő meghallgatáson mutatja be a legfontosabb bizonyítékát.
Minden a cigarettacsikkről vett DNS körül forog.
Cáfolni kell az egyetlen tárgyi bizonyítékot,
amely alapján Linda Monaco rossz helyen volt.
Találtam korábbi ügyeket, ahol téves volt a hasonló bizonyíték.
Erre kell rámennünk.
Hogy ez a tudományág nem megbízható.
Egyetértek. Ez az egyetlen mód.
De nem elég, mert nem csak a DNS-ről van szó. Hanem a márkáról is.
Azon nem tudunk változtatni.
Linda azt is mondhatja, hogy átment a park azon részén,
- amikor megérkezett a buliba. - De a kihallgatáson ezt tagadta.
Ha visszavonja, csak ront a helyzeten.
Ruggero?
- Mi az? - „Mi az?” Mondj valamit!
- Téves. - Tessék?
Mondtam valamit.
Ne most viccelődj, Ruggero! Mit gondolsz?
Egyetértek.
- Mivel? - Mindennel.
Hova mész?
Ruggero, gyengék vagyunk.
Attól, hogy dugtunk, még nem követhetsz.
Leszarom, hogy dugtunk! Figyelj ide! Különben minden erőfeszítésünk…
A mi erőfeszítésünk? Te mit tettél?
Most próbállak észhez téríteni.
Egy szót se, és maradj nyugton!
Végre.
Időbe tellett.
Udvariasságból vártalak meg, mert egyébként egyértelmű voltam.
Nos…
Kétszer sem fizették időben a lakbért.
Aztán kifizették.
Így a kilakoltatással fenyegetés az ügyfeled részéről egy rossz vicc.
Menj vissza az irodádba, hívd fel,
és mondd meg neki, hogy elmehet a picsába. Bocs, anya!
Értetted?
Mert Piero és Lida ott maradnak
legalább két évig, három hónapig és nyolc napig, a szerződés végéig.
Ha nem teszel így, szépen sorban elbúcsúzhatsz az ügyfeleidtől.
Hírét fogom vinni, és megjárod.
Ez a két lehetőséged van.
- Akkor mi közül választhatok? - Nem választhatsz.
Most pedig húzz el a hamis óráddal együtt!
Ki hord még hamis órát? Na, tűnés!
Ragadozóhal.
Cápának hívják, apa.
- Ugyanaz. - Jól megmondtad neki!
Ő kicsoda?
- Szakítottál a barátnőddel? - Nem a barátnőm.
Üljön csak le, hölgyem! Egyen valamit!
- Nem, apa, mennünk kell. Munka van. - Egyetek valamit!
Egyszer látogatsz meg, hadd kényeztessünk el!
- Örömmel. - Gnocchi Sorrentina. Most főzte!
Nagyon finom.
Jobbat nem is kívánhatnék.
- Nagyszerű! Hozd ide! - Te addig teríts meg!
Hozok egy kis vörös bort. Borban az igazság!
Tökéletes, nem?
Milyen értelemben?
Gyere, na!
- Nem adod fel, mi? - Mit?
Úgy értem, nem vagy túl diszkrét.
Éhes vagyok.
Éhes vagy. Rendben.
- Vegyük át még egyszer! - Jó.
A Palazzo Te kertjében volt a helyszínelőkkel…
aztán a medencék felé indult…
- És? - És…
Fordulóponthoz ért az életem.
Nem azért, mert rájöttem, hogy kiváló nyomozó vagyok.
Arra már a vasúti rendőrségnél rájöttem,
hogy igazi Sherlock Holmes, Nero Wolfe leszek…
- Aki ügyvéd volt. - Igen, az.
- Magnum. - Magánnyomozó.
Nem, ügyésznő, a magánnyomozáshoz ennek semmi köze.
Az volt a fordulópont,
mikor hoztam magának egy csontot,
maga meg onnantól tegezett.
De ezt jobb, ha nem említem a bíróságon, nem?
Igen. Ezt ne mondjuk!
Linda volt az. A gyertyatartóval a kertben. Itt.
Jól van. Végeztünk. Menj haza, Andreoli!
Jó. Megyek is haza. Kicsit elfáradtam.
Mint Columbo, hazamegyek a feleségemhez. Lehetnék kicsit olyan, mint ő.
Emlékszik? Nagy csibész, de zseniális.
Jó éjt, ügyésznő!
- Jó éjt! - Jó éjt!
Szia! Épp menni készültem. Kellek?
Nem.
Egy főorvos száma. Állítólag nagyon jó.
Talán tud segíteni a húgodon.
Hívd fel!
Köszönöm.
- Holnap találkozunk! - Szia!
- Köszönöm a vacsorát! - Ingyen volt.
Ezért lettél ügyvéd?
- Hogy onnan kitörj? - Ennél bonyolultabb. És te?
Te miért lettél ügyvéd?
- Hogy nadrágkosztümöt hordhass? - Vicces vagy.
Miután lediplomáztam, három barátommal nyitottunk egy kis irodát.
Fiatalok voltunk mind, jól felkészültek.
Egyszer bejött valaki, hogy Monaco finomítójától lett rákos.
Azóta átépítették a gyárakat, de akkoriban valós probléma volt.
- Finoman fogalmaztál. - Na, igen.
Aztán a bíróságon jó esélyünk volt rá, hogy kártérítést nyerjünk, de…
- veszítettünk. - És a szíved megszakadt.
Nem.
Miattam veszítettek.
Cserébe ezért az állásért.
Figyelj, nem tudom, téged mi motivál, vagy mit akarsz.
De ha nyerni akarsz, tudd, hogy gyengék vagyunk.
És? Mit javasolsz?
Mielőtt véget ér a tárgyalás, kell még valami.
Mi az? Monaco attól tart, hogy nem jött át az üzenet?
Nem, figyelj ide!
Hallgatlak.
Dr. Ferrara, ön szakértőként van itt jelen.
Ön elemezte a képen látható csikken található DNS-t.
Igen. Golden Black márkájú volt.
A vádlott is ilyet szív,
ahogy azt a csatolt bizonyíték is mutatja:
Linda Monaco rendszeresen rendelt
a brit gyártótól.
Nagyon ritka és drága cigarettáról van szó.
Dr. Ferrara,
sikerült azonosítani a DNS-t?
Más szóval, ki szívta el a kérdéses cigarettát?
Igen, a DNS a vádlotté, Linda Monacóé.
Befejeztem. Köszönöm, bíró úr!
Barone ügyvéd úr, öné a szó.
- Nem teszek fel kérdést. - Mit csinálsz?
- Valami baj van? - Minden rendben.
Dr. Ferrara, elmehet. Köszönjük.
FEBRUÁR 10. HETEDIK MEGHALLGATÁS
Guerra ügyésznő!
Akkor szólítanám tanúnak Giacomo Andreoli felügyelőt
az ügyészség nyomozati osztályáról.
- Jó reggelt! - Jó reggelt!
Térjünk vissza lélekben tavaly március 15-re!
Ki feledné azt a napot?
Miért?
- Giacomo! - Szia!
Mit csinálsz itt?
Én felügyelem a munkát.
Beismerem, hogy egy ponton felmerült bennem,
mit keresek én ott.
Ebben az egész helyzetben…
Azonban…
- Jó, hát, hajrá! - Lássunk munkához!
Mivel aznap találták meg a helyszínelők
Angelica Petroni ruhájának egy darabját, ami fennakadt a víztisztítón.
És azon a napon ébredtünk rá,
hogy ott ölték meg a lányt,
és hogy ott dobták az egyik medencébe az épület előtt.
De azt a részt, ahol akkor elsétáltam,
még nem nézték meg a helyszínelők.
És én rögtön felismertem.
Golden Black.
Emlékeztem, hogy Linda Monaco ilyen cigarettát szívott
a kihallgatása estéjén is, tudja?
A vádlott mindig is tagadta,
hogy kiment volna a kastély kertjébe az este folyamán.
Azt állítja, hogy csak a bejárathoz vezető fő útvonalon sétált,
és hogy sehol máshol nem járt a kertben.
Ez a bizonyíték, melyen a DNS-e is szerepel, ennek ellenkezőjét bizonyítja.
Befejeztem.
Barone ügyvéd úr, tesz fel kérdéseket?
Ügyvéd úr?
Igen, bíró úr.
Az elmondása szerint tehát
nem volt önnél a bizonyíték begyűjtéséhez szükséges felszerelés.
Visszafutott a bázishoz,
a szomszédos körúton parkoló helyszínelőkocsikhoz,
és kivette a helyszínelős ládát, amiben ott volt a felszerelés.
- Igen. - És nem szólt senkinek?
Mármint aközött, hogy rálelt a csikkre a vázában, és kivette volna.
Nem, nem szóltam.
- Miért? - Hogy miért? Mert…
Én akartam a dolog felfedezője lenni.
Szóval maga lett a nap hőse.
Ahhoz képest, hogy korábban soha életében nem nyomozott, nem rossz.
Főleg, hogy ha jól tudom, a vasúti rendőrségnek dolgozott, igaz?
Úgy igaz.
Ott pedig nincsenek gyilkossági ügyek.
Mármint nincs szoros együttműködés a helyszínelőkkel.
Nem. Nincs…
Egy alkalomra emlékszem,
amikor bombariadó volt egy Róma–Milánó vonaton,
de téves riasztás volt, úgyhogy…
Nagyon nagy buli volt!
És mikor a csikket megtalálta, mit érzett?
Szuper volt. Érzelmekkel teli pillanat.
És ennek ellenére elég tisztán gondolkozott ahhoz,
hogy ott hagyja rendkívüli felfedezése tárgyát?
Igen.
A bázisnál volt valaki?
- Hogy érti? - Aki láthatta, ahogy kiveszi
a helyszínelős ládát.
Nem. Mármint, nem… Nem tudom.
- Nem hiszem. - Nem tudja? Nem hiszi?
Valószínűleg nem.
Az ügyészségi tanújegyzéken egy ember sem szerepel,
aki meg tudja erősíteni, hogy így tett.
Talán mert nem így történt?
Hogy érti, hogy „nem így történt”?
- Ezt maga állítja csak. - Igen.
Válaszoljon!
Megfelelően vette fel a bizonyítékot?
Igen.
És tudta, hogyan kell?
Hogy érti?
Tudta, hogyan kell csinálni?
Igen. Mármint láttam már.
Kitől? Mikor? Filmben?
- Filmben? - Barone úr,
nagyon fontos bizonyítékról folyik a vita.
Mire céloz? Tisztázza!
Andreoli úr hazudik.
Hogy mondhat ilyet, ügyvéd úr?
Guerra ügyésznőnek igaza van. Ez komoly vád.
A hazugság ténye komolyabb.
Talán könnyebb lenne önnek, ha mi ketten folytatnánk?
Andreoli felügyelő,
megfelelően gyűjtötte be a bizonyítékot?
Műanyagzacskóval és steril kesztyűben?
Válaszoljon! Még egyszer nem kérdezem meg.
Nem, kézzel vettem fel.
De csak egy pillanatra. Aztán vissza is tettem.
Ellenőrizni akartam a márkát.
Ellenőrizni a márkát?
Igen, aztán elmentem műanyagkesztyűért.
- Fogtam a borítékot, és beleraktam. - Bíró úr, nagyon nehéz
további kérdéseket feltennem. Tudja, miért?
Nem kezdenék logikára épülő fejtegetésbe, de elméletben…
Akkor ne tegye!
Csak spekulálok.
Azonban mivel Andreoli úr jelen volt Linda Monaco kihallgatásán,
ott is elvehetett egy csikket,
és oda tehette, ahova akarta.
- De ez nem igaz! - Kérjen bocsánatot, ügyvéd úr!
Kitől? A kollégájától,
aki hazudott a bíróság előtt
az egész tárgyalás menetét megváltoztatni képes bizonyítékról?
Kérjen ön bocsánatot!
- Barone ügyvéd úr, befejezte? - Igen, bíró úr, köszönöm.
Szia!
Fél órája várlak.
Tudom. Le kellett ráznom az újságírókat. Van hír?
Tomeijel készen állunk. Nemsokára végez a munkában.
Menjünk! Néha mosd le a kocsit! Mocskos.
Na?
Benyomtál a kamillától? A szokásosnál is lassabb vagy.
Hibáztam, tudom.
De olyan fontos volt ez neked, nem mertem bevallani…
az igazat.
A hibámmal kapcsolatban.
Ma mindent meg akartam erősíteni,
de mikor Ventura hozzám szólt…
Nem tudom. Láttad, milyen, nem? Olyan…
Az arca olyan…
Elena, kérlek, mondj valamit, ez a csönd…
- Felfüggesztünk. - Ne…
Határozatlan időre. Nem hagysz más választást.
Rögtön az igazat kellett volna mondanod.
Ugyan, Elena, kérlek! Ne…
Az én hibám, hogy bíztam benned.
Furlan beszélni akar veled.
Rendben.
Nem hiszem el.
Annyi a fő bizonyítéknak. A te felelősséged volt, Elena.
Te vagy Andreoli főnöke. Miért nem ellenőrizted?
Andreoli hibázott. Nem mondta el, de…
De mi?
Barone rögtön megtámadta. Tudott róla!
Tökéletes. Szóval van egy téglánk.
Mi bajod van?
Megváltoztál.
Miről beszélsz?
Az elejétől kezdve érzem.
Mióta azt mondtad, hogy folytatod. És igazam volt.
Az apád meglátogatott, és elmondta.
- Mit? - Hogy nem vagy jól.
Hogy más vagy, meggondolatlan.
Felhívott. Komolyan aggódik az egészségedért, a munkádért…
De jól vagyok!
Ő semmit nem tud.
Talán arra gondolt, hogy Giovannival voltak problémáink, de az megoldódott.
Tényleg.
Nézz rám!
Jól vagyok.
- Jó napot! - Jó napot!
Hogy merészeled?
Hogy merészeled felhívni Furlant?
- Meg kellett, hogy állítsalak. - Bármi áron, mi?
A törvény éber őre!
- Neked is annak kellene lenned. - Az anyja vagyok.
Rég úgy döntöttél, hogy nem leszel az anyja.
Tizennyolc éves voltam!
Féltem. Stefano is félt.
És nem voltál ott.
- Beszélni sem tudtunk róla. - Rád hagytam a választást.
Nem. Magamra hagytál.
Úgyhogy tégy most is így! Hagyj békén! Szállj le rólam!
Megjött.
Rajtad a sor.
Ez a telefon biztos tiszta?
- Szerinted? - Ha megkérdezem…
- Persze, hogy az. - Csak válaszolj!
De sértő.
Jaj, istenem…
Dobjuk be a csalit, és nézzük, hogy reagál!
Tudtad, hogy jól tudok tájszólásban beszélni? Mondj egyet!
- Puglia. - Melyik tartomány?
- Lecce. - Okés.
- Halló? - Tudom, mit tett.
Ki az?
Halló?
Beparázott.
- Meglátott? - Nem.
Elhelyeztem több poloskát.
A telefont is lehallgatom.
Meglátjuk.
- Nem tudom, ki volt az! - De mit mondott?
Csak ennyit, aztán letette.
Hova mész? Gyere ide!
- Az anyja az? - Anya, fáj a fejem.
Melletted nem tudok gondolkodni!
Ne rinyálj már! Rinyálsz összevissza. Mást nem is tudsz.
Mindig ugyanaz.
Tomeinek köze van hozzá.
Az anyja pedig tudja.
Szép munka, tökéletes a hang.
Csak jó valamire az a tíz év a rendőrségnél.
- Hallgasd őket tovább, jó? - Oké.
Amúgy a pugliai tájszólásod inkább volt calabriai.
Te mit tudsz a tájszólásokról?
Úgy mondtad az „okést”.
Mindig nyitva hagyod az ajtót.
Ezek vagyunk mi.
Hideg van.
Ügyes voltál.
Mármint egy seggfej?
De végül nyertél, nem?
És szerintem tetszett is neked.
- Meggyőző vagy. - Tudom.
De ahogy látom, magadat is meg kell győznöd.
Most vagy seggfej.
Nem akartam a szüleim étterméből elmenekülni.
Nem?
Másról van szó.
Apámnak volt egy boltja.
Aztán csődbe ment.
Sajnálom.
Nem az ő hibája volt. Bepereltük az államot.
Igazunk volt, de hol számít az?
Láttam, hogy a szüleim kétségbeesettek,
a jogászok meg szartak rájuk. Külön kaszt.
Egymást védik.
Igazságról beszélnek…
közben meg kifosztanak egy tisztességes embert.
Ezért lettem ügyvéd.
Jó oknak tűnik.
Szia!
Min gondolkozol?
Hogy mit keresek itt?
Amit a tárgyaláson teszel…
A tárgyalások valami korábbi rosszat tesznek jóvá, nem?
Itt vannak a számla adatai, amire befizették a pénzt,
és az átültetésre váró betegek listája.
Első helyre került a húga, nincs miért aggódnia többé.
Még nem kérdeztem meg.
Honnan tud a húgomról?
Szóltak róla.
Andreoli azt mondta magának, hogy hibázott, nem igaz?
De maga mást is mondott a tárgyalóteremben.
Azzal gyanúsította meg, hogy ő tette oda.
Mondjuk úgy, hogy kiegészítettem.
A lényeg, hogy megmentette egy szerette életét.
Tiszta lelkiismerettel térhet haza.
Megtaníthatná, hogy csinálja.
Mást ne kérjen tőlem!
Na, mi van?
Itt hagyott a barátodnőd?
Nem volt éhes.
Emlékszel
arra a vacsorára, ahol...
először találkoztunk?
Nem.
Egy...
sötétvörös ruha volt rajtad,
kilátszott a hátad.
Claudio mellett ültél.
Tudod, mi jutott eszembe?
„Miért ő, miért nem én?”
Sokáig figyeltelek, Linda.
Messziről, de figyeltelek.
Jól leplezted.
Tényleg nem tűnt fel?
Egy kicsit de.
És?
Az ügyvéded vagyok,
de felesleges továbbra is úgy tennem, mintha sima ügyfél lennél.
És ettől most szomorú vagy?
Emiatt átléptem egy határt, amit nem akartam átlépni.
Érted tettem.
A feliratot fordította: Schmíz Gábor